Miért van szükség környezetvédelmi politikára?

A környezet természetesen nem szorítható politikai, közigazgatási és egyéb, ember által alkotott határok közé. Így elengedhetetlen, hogy az Európai Unió tagállamai, valamint az EU és a világ más országai együttműködjenek egymással, ha eredményesen kezelni kívánják a mindannyiunkat érintő kihívásokat, legyen szó aszályokról vagy áradásokról, környezetszennyezésről vagy az Európa szegény biodiverzitását fenyegető veszélyekről.

Az alapvető cél az, hogy törekedjünk a környezet minőségének javítására, az emberi egészség védelmére, a természeti erőforrások nagyon ésszerű és körültekintő hasznosítására és arra, hogy a regionális és világméretű környezeti gondok leküzdésére irányuló intézkedések nemzetközi szinten is ösztönzést kapjanak. Az uniós téren összehangolt környezetvédelmis stratégia elősegíti, hogy szinergia és koherencia jöjjön létre a különböző EU-szakpolitikák között, továbbá – tekintve, hogy a környezetvédelmi jogszabályok nagy jelentőséggel bírnak sok társadalmi szektorban – biztosítja, hogy egyenlő versenyfeltételek érvényesüljenek a vállalkozások számára, és megakadályozza az egységes piac hátráltató akadályok kialakulását.

A környezetünk által biztosított javak sokak számára magától értetődőek, ám Földünk véges, meg nem újuló természeti erőforrásai rohamos ütemben fogynak. Törekedni kell arra, hogy a súlyossága a lehető legszélesebb társadalmi körben tudatosuljon, a források kiaknázása hatékonyabb legyen, és vetni kell véget a környezetkárosító, pazarló magatartásformáknak. Ha ez nem történik meg, azzal megfosztjuk a jövő generációját jogos örökségétől. Márpedig ezek a célok együttes fellépést igényelnek az EU, a nemzeti, a regionális és a helyi kormányzatok, a vállalkozások, a civil szervezetek és a lakosság részéről.

Az egyre növekvő szorításában

Életmódunk fenntartásához óriási mértékben igénybe vesszük a Föld erőforrásait. A 20. század évtizedei folyamán a fosszilis felhasználása tizenkétszeresére, a nyersanyag‑erőforrások kitermelése pedig harmincnégyszeresére nőtt a világon. Az élelmiszerek, állati takarmányok és textiltermékek iránti kereslet 2050‑ig várhatóan 70 % fog növekedni. Ha az erőforrások felhasználását a jelenlegi ütemben folytatjuk, két bolygó sem lesz elég az igényeink kielégítésére. 

Folyamatosan alakuló stratégia

Az Európa előtt álló fő környezeti kihívások jelentősen változtak az európai uniós környezetvédelmi politika létrejötte óta. 

Az 1970-es és 1980-as években a klasszikus környezetvédelmi prioritásokon, így pl a veszélyeztetett állat- és növényfélék védelmén, valamint a levegő és az ivóvíz minőségének javítását volt a hangsúly. 

Ma már olyan, rendszerszintű fellépésre van szükség, amely figyelembe veszi a különböző részhalmazok közötti kölcsönhatásokat, illetve azok globális vetületeit. Ez azt jelenti, hogy a területi károk helyreállításáról a hangsúly a megelőzésre tevődött át.
Ez egyben azzal jár, hogy számos más területen, így például a mezőgazdaság, energia, közlekedés, halászat, vidékfejlesztés, innováció, kutatás, valamint a fejlődő országok segélyezése terén is számításba kell venni az intézkedések és döntések környezetre érvényes hatását. 

A több mint négy évtizedes uniós szintű szakpolitikai döntéshozatalnak köszönhetően az uniós jogszabályok a környezet egésze számára védelmet biztosítanak. Az megvalósítása terén vélhetően nagy a hiányosság. Ezt a hiányt mihamarabb pótolni kell annak érdekében, hogy azt jogszabályok előnyeit minden európai polgár maradéktalanul élvezhesse. Az EU új környezetvédelmi cselekvési programja épp ezt a célt hivatott szolgálni.
 
A környezet és a gazdaság összhangja

A környezetvédelmi s a gazdasági törekvések kiegészítik egymást. Esetükben ugyannak az éremnek a két oldaláról van szó. Ha a gazdaságot környezetkímélőbbé tesszük, és hatékonyabban használjuk fel a társadalmi erőforrásokat, az a költségek környezeti csökkenését eredményezi, a környezetbarát technológiák és eljárások pedig munkahelyeket hoznak létre, élénkítik a gazdaságot és javítják az európai ipar versenyképességét. 

Az Európai Bizottság a következő évtized uniós növekedési programjának is nevezhető Európa 2020 című stratégiájában ezt az utat vázolja meg. A dokumentum hét kiemelt kezdeményezésének egyike a végtelen természeti erőforrások hatékony felhasználására irányul. A környezetvédelmi politika segítségével az Európai Unió erőforrás-hatékony gazdasággá válhat. 

Akkor ha az élelmünket, friss vizet, nyersanyagokat és sok más erőforrást biztosító ökoszisztémákat ellenállóbbá tesszük, az pozitívan hat a termelékenységre és az életminőségre is, és a népegészségügyi kiadások csökkenését eredményezi. 

Globális szerepvállalás

Környezetünk – a levegő, a víz, a szárazföld és a tengerek élővilága – nem ismeri az Európai Unió határait. Minél eredményesebben ösztökéli az EU a szomszédságában található államokat, és jó esetben a világ többi országát arra, hogy léptessenek életbe az unióshoz hasonló magas szintű standardokat, annál jobb lesz környezetünk minősége. Az Unió szorosan együttműködik szomszédjaival annak érdekében, hogy a környezettudatos normák náluk is érvényesüljenek, és tevékeny szerepet játszik a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos nemzetközi tárgyalásokon. A környezetvédelmi fenntarthatóságra vonatkozó rövid de hatásos uniós célkitűzés az ENSZ millenniumi fejlesztési céljainál egyike.

Társadalmi támogatottság

A társadalom határozottan támogatja a környezet javítását célzó uniós döntéseket. Egy 2014 közepén végzett páneurópai közvélemény-kutatás alapján a válaszadók 95 % fontos személyes ügynek tekinti a környezet védelmét. A válaszadók közel háromnegyede egyetértett azzal, hogy a környezet védelme a gazdasági növekedést fellendítheti, több mint háromnegyedük szerint pedig hazájukban uniós jogszabályok nélkül a környezetvédelem ügye nem valósulna meg maradéktalanul. 

Az első felmérésben szereplők elsősorban pedig a levegő- és vízszennyezéssel, a hulladék mennyiségének növekedésével és a természeti erőforrások kimerülésével kapcsolatban fejezték ki.

Az EU környezetvédelmi politikája 

A hetvenes évek óta az EU majdnem kétszáz környezetvédelmi jogszabályt alkotott. De a jogszabályok mit sem érnek, ha nem hajtják végre, illetve nem alkalmazzák őket most megfelelően. A kihívás az, hogy érvényt szerezzünk a már elfogadott jogszabályoknak. Ez összetett feladat, mivel a folyamat szakaszaiban más-más szervezetek és intézmények vesznek részt, a tagállami felügyeleti szervektől és bíróságoktól kezdve nem kormányzati szervezetekig és uniós polgárokig. 

A jogszabályok végrehajtásának hiánya negatív következményekkel jár. Alááshatja az alapvető környezetvédelmi célok megvalósítását, és jogbizonytalanságot eredményezhet a gazdasági szereplők számára abból kifolyólag, hogy az elfogadott normákat az illetékesek nem alkalmazzák következetesen EU-szerte. Az előírások megfelelő végrehajtása szemben ezzel gazdasági és pénzügyi előnyökkel járhat. Az uniós hulladékszabályozás teljes körű alkalmazása 400 ezer munkahely jönne létre, és éves szinten nettó 72 milliárd € költségmegtakarítást lehetne elérni. 

Az Európai Bizottság eljárást indíthat az Európai Unió Bíróságán azok ellen a tagállamok ellen, akik nem hajtják végre megfelelően a jogszabályokat. Ezek az ún. kötelezettségszegési eljárások – amelyek közül a legtöbb a környezetvédelem területét érinti – károsak az adott kormány imázsára nézve, és a tagállamok pénzbírság fizetésére kötelezhetők, ha nem tesznek eleget az uniós szabályoknak. 

Azonban a csak Bizottság a legvégső esetben fordul a Bírósághoz. Más fontosságot tulajdonít annak, hogy segítse a tagállamokat az uniós jog eredményes végrehajtásában. Ebbéli átgondolt és megfontolt szándékától vezérelve a Bizottság kapacitásépítési és pénzügyi támogatást nyújt, valamint lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy merítsenek a környezet állapotával kapcsolatos, uniós szinten összegyűjtött és rendszerezett ismeretekből, továbbá tájékozódjanak arról, hogy más tagállamok vállalt európai uniós kötelezettségeiknek. 

Megfelelő piaci intézkedések

A piac költséghatékony módszer a környezet védelmére és javítására, valamint a hatalmas erőforrások iránti szükségletek csökkentésére. Adóügyi intézkedésekkel és támogatásokkal például hathatósan lehet ösztönözni vállalkozásokat arra, hogy környezetkímélőbb termelési módszerekre álljanak át, arra pedig fogyasztókat, hogy környezetbarát termékeket vásároljanak. Sok hasonló intézkedés létezik már: példaként említhetők a fák kivágására vagy a hulladéklerakásra kivetett pénzek. 

Az Európai Bizottság fontosnak tartja, hogy fokozatosan megszűnjenek azok az közlekedési, ipari, mezőgazdasági és energiaügyi támogatások, amelyek hozzájárulnak a környezetszennyező, illetve energiaigényes termékek és technológiák fennmaradásához.

A szakpolitikai intézkedések alapjául olyan meggyőző bizonyítékoknak kell szolgálniuk, amelyek rávilágítanak a környezeti változások okaira és következményeire, és így lehetővé teszik szükséges válaszlépések és stratégiák kidolgozását. Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség feladata, hogy segítsen az EU környezetvédelmi politikájának alakításában, elemzi a tagállami adatokat és az azokat kiegészítő páneurópai adatkészleteket.

Az EU különböző programokat léptetett életbe. Jó példa erre a Copernicus program, amely például a földi, légi és tengeri megfigyelőállomásokról származó adatokat a föld-megfigyelő és a világűrből érkező adatokkal kombinálja. A program célja ezzel az, hogy átfogó műholdas földmegfigyelési adatkészletek jöjjenek létre, amelyek a környezetvédelmi szakpolitika alakítását és végrehajtását segítik.

Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség

Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség alapvetően az Európai Unió tagállamai által rendelkezésre bocsátott adatokat gyűjti össze és meghatározott szempontok szerint rendszerezi azokat. A koppenhágai székhelyű ügynökség, amely 1994-ben működését, a környezet állapotát kíséri figyelemmel. Feladata az, hogy segítséget nyújtson az EU‑nak és a tagországoknak rendszeresen abban, hogy tájékozott döntéseket hozzanak a környezet állapotának javítása és a környezetvédelmi szempontoknak a gazdasági döntéshozatalba történő beépítése terén. Ezáltal hozzájárul a fenntarthatósági célok eléréséhez, valamint az európai környezeti információs és megfigyelőhálózat tevékenységének összehangolásához. 

Az ökoinnováció ösztönzése

Az ökoinnováció az innováció minden olyan formája, amelynek célja vagy eredménye a fenntartható fejlődés irányába való jelentős előrelépés a környezeti eredmények csökkentése, illetve a természeti erőforrások hatékonyabb és felelősségteljesebb felhasználásának megvalósítása révén. 

A környezettudatosság erősítése

Az Európai Bizottság sok fantáziadús programmal népszerűsíti a környezettudatosságot. Kiemelten fontos ismeretterjesztő esemény a Brüsszelben megrendezett ún. zöld hét. rendezvényein évről-évre több ezren vesznek részt. A Bizottság díjversenyeket, vetélkedőket is rendez. Az Európa Zöld Fővárosa díj kiváló lehetőséget teremt arra, hogy az EU városai bemutassák, milyen innovatív elképzeléseket valósítottak meg szándékoznak megvalósítani a várostervezés terén. A Bizottság a vállalkozások, hatóságok és egyének szokásos környezetvédelmi célokat szolgáló, újító projektjeit is díjazza.

Zöld fővárosok

A díjat azok a városok nyerhetik el, amelyek szigorú környezetvédelmi normákat léptettek életbe, elkötelezettségükkel példát mutatnak más városi közösségek számára. Európa Zöld Fővárosa díjat kaptak: — 2010: Stockholm — 2011: Hamburg — 2012: Vitoria‑Gasteiz — 2013: Nantes — 2014: Koppenhága — 2015: Bristol — 2016: Ljubljana.

Az innováció ösztönző

A környezettechnológia területén tevékenykedő iparágak már most fontos részét teszik ki az EU gazdaságának. Az ökoinnováció piaci térnyerése viszont viszonylag lassúnak mondható. 

Fékezi az ökoinnovációt például, hogy a piaci árak sok esetben nem tükrözik a környezeti költségeket és előnyöket, valamint hogy olyan ösztönzők és támogatások vannak érvényben, amelyek elősegítik a pazarló eljárások és a merev gazdasági struktúrák megszűnését.

Az EU ökoinnovációs cselekvési terve kiemeli az ökoinnováció motiváló tényezőit és elterjedésének akadályait. Az EU pénzügyi eszközökkel segíti a kutatást valamint az innovációt, és finanszírozást nyújt az ökoinnovációba beruházó vállalkozások számára is. A környezetbarát technológiák szélesebb körű meghonosítása érdekében az EU sürgeti a zöld közbeszerzést, a termékek élettartamának árazást és ökocímkerendszer használatát. 

Amit az EU tesz

Az erőforrások gazdasági és környezeti jelentősége vitathatatlan. A korábban bőségben rendelkezésre álló olcsó nyersanyagok – amelyek nélkül az utóbbi két évszázadban elért hatalmas gazdasági fejlődés nem következhetett volna be – rohamos ütemben fogynak és folyamatosan drágulnak. Napjainkban egyre nagyobb fogyasztást generál a népesség növekedése és az életszínvonal emelkedése. Ez most pedig tovább apasztja az amúgy is szűkös természeti erőforrásokat. például fémeket. ásványkincseket és élelmiszereket, és egyértelműen sokkal feljebb hajtja világpiaci árukat. 

A világ népessége évente 200 ezer fővel növekszik. Egyes előrejelzések szerint a következő néhány évtized végére a fejlődő országokban élő fogyasztói réteg létszáma további 2 milliárddal fog nőni. A kereslet és a kínálat közötti olló egyre szélesebbre nyílik. Ha az erőforrások felhasználása ekkora ütemben folytatódik, az emberiségnek 2050-re több mint kétszáz földgolyónyi területre lesz szüksége ahhoz, hogy szükségleteit fedezni tudja, és milliók szebb és sokkal jobb életbe vetett hite hiú remény marad.

Erőforrás‑hatékonyság

Az Európai Bizottság eltökélt aziránt, hogy választ találjon ezekre a kihívásokra, ezért kiemelt kezdeményezéseként kezeli az Európa 2020 stratégia az erőforrás-hatékonyságot. A tennivaló korántsem egyszerű: a fenntarthatósági követelményeknek megfelelve kevesebb ráfordítással kell előállítanunk, és hatékonyabban kell gazdálkodnunk erőforrásainkkal azok egész élettartama során. Ennek elengedhet feltételeként innovációra, a termelési folyamatok és a fogyasztási szokások átalakítására lesz szükség. 

Az EU-országok kormányai 2011 végén elfogadták az erőforrás-hatékony Európa megvalósításának ütemtervét, amelyben hangsúlyozták, hogy mind a politikai és gazdasági életben, mind az egyének magatartásában gyökeres változásra van szükség. Az ütemterv meghatározza milyen fontos fejlődési szakaszokat, kell teljesíteni a különböző szakpolitikai területeken ahhoz, hogy 40 év múlva az európai gazdaság továbbra is alacsony életszínvonalat biztosítson, ám a társadalmi tevékenységek környezetre gyakorolt hatása a mainál sokkal kisebb legyen.